![back](https://martinfryc.eu/wp-content/themes/mf/images/back.png)
![ilustrace výstavy](https://martinfryc.eu/wp-content/uploads/2023/08/P1540071-449x309.jpg)
![ilustrace výstavy](https://martinfryc.eu/wp-content/uploads/2023/08/P1540069-343x309.jpg)
![ilustrace výstavy](https://martinfryc.eu/wp-content/uploads/2023/08/P1540079-144x149.jpg)
![ilustrace výstavy](https://martinfryc.eu/wp-content/uploads/2023/08/P1540081-144x149.jpg)
Vernisáž výstavy Dalibora Bednáře: Se Sudkem za zády
Do 1. 9. 2023 je v galerii kavárny Velryba, Opatovická 24, Praha 1, přístupná v podzemí velmi zajímavá a krásná výstava Dalibora Bednáře: Se Sudkem za zády.
Kurátor galerie: Igor Hlavinka
Text Miroslava Kovala z roku 2016 o autorovi a jeho fotografiích (upraveno):
,,Dalibor Bednář fotografuje z čiré radosti a vnitřní nezbytnosti. I v digitálním čase trvá na analogové podobě, staví na jejích nenahraditelných kvalitách a vlastnoručním zpracování v temné komoře; na černobílém podání, které vyloučením barvy posílí tvar a vede k pevnému řádu zobrazeného motivu.
Od roku 2001, od kterého souvisle vystavuje, zrodila se dlouhá řada jeho cyklů, kromě Ocelového města z roku 2014 vesměs černobílých. Byla to Evropa na dlani / 2001, Jemné křivky těla / 2002, Paříž, Paříž / 2005, Krajiny vnitřní a vnější / 2007, Osm snímků pro Františka / 2009, Banát / 2010, Markéta / 2011, Tři na Ukrajině / 2012, (ne)známí / 2012, Lidé na pouti / 2013.
Ten nejnovější s názvem Se Sudkem za zády (poklona mistrovi hned ke dvěma výročím, sto dvaceti letům od jeho narození a čtyřiceti od úmrtí) je jádrem výstavy. Je to dvacet kontaktních fotografií v rámech 40×50 cm, snímaných historickými přístroji Magnola 13×18 cm a Linhof Technika 9×12 cm, fotoaparáty podobnými Sudkovým. Rodily se v průběhu tří let na Hukvaldech a v pralese Mionší, kam Josef Sudek rád se svým „asákem“, Petrem Helbichem (*1929) jezdil fotografovat. Znovu tak po šedesáti letech zaznamenávají trvání v proměnách místa, přírody a života v ní.
Výstava opakuje tři předchozí, uspořádané na Hukvaldech, v Mostech u Jablunkova a v Šumperku. Ale i jiné Bednářovy snímky se řadí k beskydským do zjevných souvislostí a dominantní soubor jeho rozšířením dolaďují. Společně vtahují do bezčasí okamžiku zapsaného v prapaměti bytí. Jejich „dobré světlo“ měkce obepíná tvary a obaluje tichem, které hladí.“
Miroslav Koval k výstavě v galerii Jiřího Jílka 2016 (upraveno)