![back](https://martinfryc.eu/wp-content/themes/mf/images/back.png)
![ilustrace výstavy](https://martinfryc.eu/wp-content/uploads/2024/06/P1720384-449x309.jpg)
![ilustrace výstavy](https://martinfryc.eu/wp-content/uploads/2024/06/P1720393-343x309.jpg)
![ilustrace výstavy](https://martinfryc.eu/wp-content/uploads/2024/06/P1720385-144x149.jpg)
![ilustrace výstavy](https://martinfryc.eu/wp-content/uploads/2024/06/P1720402-144x149.jpg)
Venisáž Barbora Štefková, Barbora Lou, Jan Melena: Krajiny, květy a těla
Do 31. 7. 2024 je v duchovním a kulturním prostoru Lilie, Malé náměstí 458/12, Praha 1, přístupná velmi zajímavá výstava obrazů a kreseb Barbory Štefkové, Barbory Lou a Jana Meleny: Krajiny, květy a těla.
Výstava je přístupná pouze po předchozím objednání na: info@prostorlilie.cz
Výstava „Krajiny, květy a těla“ je výstavním projektem dvou umělkyň Barbory Štefkové a Barbory Lou spolu s Janem Melenou. Každý z těchto umělců zpracovává své vlastní téma, Barbora Lou krajiny, Jan Melena květy a Barbora Štefková lidské tělo. I když každý z těchto umělců zpracovává specifický žánr malby, činí tak vždy po svém a žánr využívá jako projekční prostor pro své představy o životě a světě, ve kterém se nyní nacházejí. Všechny tři osobnosti spojuje jistá bezčasovost jejich malby a snivost, se kterou přistupují k malířskému plátnu.
Barbora Lou ve svých krajinách zachycuje více než reálnou krajinu, určitý pocit, těžce postižitelný genius loci krajiny Posázaví, který má spjatý s mizením krajiny a jistou tesknou nostalgií, která souvisí s necitlivými lidskými zásahy do krajiny a přírody. Krajina v podání Barbory Lou je místem, idylickým útočištěm, které však není úplně odolné vůči vnějším otřesům způsobeným destruktivním elementem homo sapiens sapiens.
Jan Melena ve svých květech a florálních fantaziích maluje vnitřní vize a psychické stavy destilované do podoby „psychické květeny“, které vyrůstají pokaždé jinak, ale vždy působí jako výtrysk ze zřídla podvědomých a neuchopitelných proudů lidské mysli. Melenovy květy mají blízko k medijním kresbám a fériím surrealistů.
Barbora Štefková drásavým a expresivním způsobem zaznamenává lidské a především ženské tělo, které je deformováno mnohdy silnými a až nepříjemnými zkušenostmi s vlastní tělesností a přijetím sebe sama. Činí tak silným a výrazným malířským rukopisem, který se na první pohled může zdát místy těžkopádný, ale o to více působí živočišně a autenticky.